Mėnulio paslaptys
.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Atrodo, kad vadinamasis „didžiojo nestabilumo“ įvykis, sukėlęs chaosą tarp planetų, dėl kurio dujinės milžinės skriejo erdvėje, kol nusistovėjo tokios orbitos, kokias pažįstame šiandien, įvyko praėjus 60–100 mln. metų po Saulės sistemos gimimo. Tai yra kruopštaus mokslinio darbo išvada, kuri susiejo tam tikros rūšies meteoritą su asteroidu, kurį kadaise nukreipė Saulės sistemos milžinai.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mėnulio paviršiuje matyti įvairių išlenktų skardžių (angl. lobate scarps). Manoma, kad tokios paviršiaus struktūros, randamos ir Merkurijuje, susidaro kūnui vėstant ir traukiantis – tai yra tarsi plutos raukšlės.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Tėjos smūgis į Žemę irgi įvyko panašiu laikotarpiu, taigi tikimybė, kad įvykiai susiję tarpusavyje, atrodo labai didelė.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Kaip atsirado Mėnulis, daugmaž žinome: į jauną Žemę trenkėsi maždaug Marso dydžio kūnas Tėja, o susidūrimo metu išmesta medžiaga suformavo palydovą. Kada tiksliai tai įvyko, pasakyti sunkiau. Keli analizės metodai duoda skirtingus rezultatus.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mėnulis iš pirmo žvilgsnio atrodo visiškai ramus ir neaktyvus. Tektoninių plokščių jis neturi, aktyvių ugnikalnių irgi seniausiai nebelikę. Visgi kartais drebėjimų pasitaiko, ir nors dažniausiai juos sukelia nukritęs meteoritas, taip būna ne visada.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mėnulio paviršiuje išraižyti sūkuriniai raštai, atrodo, vis dėlto yra susiję su mūsų planetos palydovo paviršiaus formos pokyčiais, rašo „Science Alert“.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mokslininkai aptiko ypatingą dėmę nuo šilumą skleidžiančios medžiagos, glūdinčios tolimojoje Mėnulio pusėje. Didžiausia tikimybė, kad šios dėmės kaltininkė yra uoliena, kuri už Žemės ribų yra labai reta.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mokslininkai mano, kad tolimojoje Mėnulio pusėje rado senovės ugnikalnių veiklos įrodymų.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
1969 m. gegužę „Apollo 10“ surengė pirmojo žmonių nusileidimo ant Mėnulio paviršiaus generalinę repeticiją. Misija buvo sėkminga: trijų žmonių įgula daugiau kaip 10 valandų skriejo aplink Mėnulį, atsiskyrė ir vėl prisijungė prie Mėnulio nusileidimo modulio.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Kad Mėnulis sukelia potvynius, žmonės suprato dar Antikos laikais. Per pastarąjį šimtmetį išsiaiškinta, kad Mėnulio gravitacija analogiškai veikia ir Žemės atmosferą, mantiją, skystą branduolį ir jonosferą.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Naujas tyrimas, atliktas naudojant Mėnulio mėginius, gautus Kinijos roveriu „Chang'e 5“, atskleidė, kaip Mėnulis galėjo išlikti vulkaniškai aktyvus net ir po to, kai jo mantija pradėjo atvėsti, rašo Livescience.com.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Vis dar nesame visiškai tikri, kaip prieš milijardus metų susiformavo Mėnulis – šią paslaptį mokslininkai bando atskleisti dešimtmečiais. Tačiau modeliavimo ir superkompiuterių pagalba mes vis labiau prie to priartėjame.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Pagrindinė šiuolaikinė Mėnulio kilmės hipotezė teigia, kad mūsų palydovas susiformavo, kai į Žemę pataikė maždaug Marso dydžio planeta, vadinama Tėja. Susidūrimas praktiškai išlydė abi planetas ir išmetė daug medžiagos į orbitą aplink Žemę. Dalis šios medžiagos per tūkstančius metų susijungė į Mėnulį.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mėnulyje yra po truputį įvairiausių lakių medžiagų – nuo vandens ledo iki inertinių dujų. Pastarosios įstrigusios uolienose, mat pateko į magmą dar Mėnuliui esant skystam, o vėliau iš sustingusių akmenų ištrūkti nebegalėjo. Išanalizavę tokių inertinių dujų savybes, galime nustatyti jų kilmę.