Elipsinės galaktikos
.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Aplinkinėje Visatoje esama labai įvairių galaktikų – nuo nykštukinių su vos keliais tūkstančiais žvaigždžių, iki gigantiškų elipsinių, šimtus kartų didesnių už Paukščių Taką. Pastarosios galaktikos paprastai turi daugiau sunkesnių už helį elementų (astronomai juos vadina tiesiog „metalais“), nei jų randama Saulėje, o jų žvaigždės vidutiniškai labai senos. Kaip tiksliai šios galaktikos susiformavo, kaip ir kodėl sustojo jų žvaigždėdara, kol kas neaišku. Atsakyti į klausimą padeda tolimų galaktikų, kurios galėtų būti šiandieninių elipsinių gigančių pirmtakai, stebėjimai.
Kodėl galaktikos taip skiriasi savo forma? Aiškėja, kad tai galėjo nulemti įvykę specifiniai įvykiai
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Pažvelkite į naktinį dangų – ir jame pamatysite žvaigždes iš šimtų milijardų Visatoje esančių galaktikų. Vienos jų yra tarsi besisukantys diskai – kaip Paukščių takas – o kitos yra raudonos sferos arba netaisyklingos, netvarkingos ar grėmėzdiškos formos galaktikos. Kodėl galaktikų formos yra skirtingos? Pasirodo, kad galaktikos forma išduoda apie ilguoju laikotarpiu joje vykstančius įvykius.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Vis gerėjantys dirbtinio intelekto algoritmai leidžia automatizuoti įvairias užduotis, kurios dar prieš keletą metų buvo patikimos žmonėms. Viena iš jų – galaktikų formų klasifikavimas.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Supermasyvios juodosios skylės, randamos galaktikų centruose, yra bent kelias dešimtis tūkstančių kartų masyvesnės už Saulę. Bet tokios yra tik pačios mažiausios iš jų; reguliariai randamos juodosios skylės, už mūsų žvaigždę masyvesnės milijardą kartų ir daugiau.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Ištisą kovą klaidžiojome po egzotiškiausius Visatos kampelius, būsenas ir objektus, mėgindami išsiaiškinti, kuris iš jų yra karščiausias, šalčiausias, šviesiausias, blausiausias, tankiausias ir t. t. Kai kurios paieškos buvo itin konkrečios ir apčiuopiamos, kitos – abstraktesnės, reliatyvesnės. Tai – natūralu. Juk ir Visatoje yra ne tik neįsivaizduojamai šviesių, bet ir labai blausių, ne tik pragariškai karštų, bet ir nemažiau pragariškai šaltų strukt...
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Astronomams pavyko nustatyti didžiausios žinomos juodosios bedugnės (juodosios skylės) masę – ji sveria tiek, kiek svertų 6,6 mlrd. saulių. Nematoma gigantė skrieja kosmine erdve už 56 mln. šviesmečių nuo Žemės, tačiau yra viena artimiausių masyviųjų juodųjų bedugnių.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Yale ir Harvardo universiteto astronomai praėjusią savaitę publikavo straipsnį, kuriame aprašo, jog jiems aštuoniose kaimyninėse galaktikose pavyko rasti anksčiau nepastebėtų raudonųjų nykštukių tipo žvaigždžių spiečių. Preliminariais vertinimais, šis atradimas gali ženkliai pakeisti mums žinomų žvaigždžių Visatoje skaičių.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Vieno iš tyrimo metu, naudojant orbitinį teleskopą „Hubble“, buvo fotografuojama galaktika NGC 4696. Astronomų teigimu, ji yra priskiriama elipsinių klasei, kurios paprastai yra laikomos „beformėmis senstančių žvaigždžių santalkomis“. Šioje galaktikoje astronomų dėmesį patraukė įdomi, klaustuko formos dulkių juosta.
|
||