Tarpgalaktinės struktūros
.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Teoriniai modeliai rodo, kad galaktikas ir jų spiečius jungia gijos, sudarytos iš tamsiosios materijos bei labai retų dujų. Ši struktūra, vadinama kosminiu voratinkliu, realybėje aptikta tik prieš maždaug dešimtmetį, nes anksčiau mūsų teleskopai tiesiog nebuvo pakankamai jautrūs jai užfiksuoti. Bet ir tai, aptikimui reikėjo stebėti tolimų kvazarų (labai ryškių aktyvių galaktikų) spinduliuotės spektrą ir matuoti, kaip jį sugeria dujos tarp kvazaro ir mūsų.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
„Šaltoji dėmė“ gali būti įrodymas, kad mūsų visata yra tik viena iš daugelio kitų muilo burbulų visatų.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Fizikoje randame įvairaus pobūdžio simetrijų: pavyzdžiui, visi procesai vyksta vienodai visomis kryptimis, taip pat fizikos dėsniai nekinta bėgant laikui. Iš kitos pusės, mastelio simetrijos fizikoje nėra: reiškiniai, vykstantys kosminiais mastais, dažnai neturi analogų mikroskopiniame pasaulyje ir atvirkščiai. Bet kartais tokių analogijų galima rasti.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
85% Visatos materijos yra tamsioji, nesąveikaujanti elektromagnetiškai ir neskleidžianti šviesos. Bet ir iš likusių 15% gerai žinome tik maždaug pusę. Skaitmeniniai modeliai prognozuoja, kad likusi pusė turėtų slypėti karštų dujų gijose, jungiančiose galaktikas ir jų spiečius.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Įprastos medžiagos – elektronų, protonų, neutronų ir visko, kas iš jų sudaryta – Visatoje turėtų būti maždaug 5%; likusią Visatos masės-energijos dalį sudaro tamsioji materija ir tamsioji energija. Tai žinome iš tolimos Visatos, kurios šviesa mus pasiekia iš mažiau nei milijardo metų po Didžiojo sprogimo, stebėjimų. Tačiau stebėdami aplinkines galaktikas ir tarpgalaktinę erdvę, randame mažiau įprastos medžiagos, nei turėtume – trūksta maždaug trečdalio.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Mūsų Galaktika, pasirodo, yra kosminėje dykroje. Dar prieš ketverius metus, stebint galaktikų pasiskirstymą, buvo iškelta idėja, kad mes esame maždaug 300 megaparsekų skersmens mažesnio tankio zonoje.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
<p style="font-style:italic">Nuo ap­vers­tą du­be­nį pri­men­an­čios pra­džios iki Didž­iuo­ju Ply­ši­mu vad­ina­mos pa­baig­os, n
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Šis tiltas nepanašus į jokį kitą. Per tarpgalaktinę tuštumą tarp Andromedos ir Trikampio galaktikų tęsiasi 782 000 šviesmečių ilgio vandenilio tiltas. Didžiulis „tiltas“ yra kol kas stipriausias paskutinio normalios materijos trečdalio, iki šiol išvengdavusio tiesioginio aptikimo, įrodymas.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Astrofizikai jau daugiau nei 5 metus tyrinėdami Visatos reliktinį spinduliavimą, aptinka paslaptingą „tamsųjį srautą“. Kol kas šis srautas niekaip „nelimpa“ prie dabartinių astrofizikos žinių apie regimąją Visatą, todėl mokslininkai iškėlė hipotezė, jog tai galėtų būti kitų – paralelinių Visatų poveikio sukeltas spinduliavimas.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
Naujausias tačiau kiek kontraversiškas tyrimas teigia, kad mūsų visatą tarsi magnetai traukia nežinomos ir kol kas dar neatrastos struktūros, kurių realiausia tikėtina buvimo vieta yra mums žinomos erdvės pakraščiai. Mokslininkai tiki, jog viskas mūsų visatoje juda link masyvių materijos sankaupų daugiau kaip 3,2 milijonų kilometrų per valandą greičiu. Tyrinėtojai šį reiškinį įvardijo "tamsiojo srauto" (angl. dark flow) pavadinimu.
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/b_discusion.jpg)
![](http://185.58.65.36:9690/technologijos/reitingas.png)
„Tiltas į niekur“ arba „Dievo barzdos plaukas“ – štai taip poetiškai (aišku neoficialiai) naująjį atradimą pakrikštijo mokslininkų grupė iš Telavivo universiteto (Tel Aviv University), vadovaujami mokslininko Noah Brosch.
|
||